Štefan Boleslav Roman (*17.4.1921 Veľký Ruskov †23.3.1988 Unionvill Toronto)
Slovensko je menší štát, ale narodili sa tu viacerí ľudia, ktorí svojim umom, cieľavedomosťou, pracovitosťou alebo obetavosťou dobyli svet. Jedným z nich bol Štefan Boleslav Roman, slovenský veľkopodnikateľ v Kanade, ktorý sa narodil 17. apríla 1921 vo Veľkom Ruskove, v súčasnosti pomenovaný ako Nový Ruskov, v okrese Trebišov.
|
Navštevoval Strednú hospodársku školu v Košiciach a v roku 1937 odišiel ako 16 - ročný so starším bratom Jurajom do Kanady. Tam pracoval prvé roky na farme a študoval angličtinu, aby mohol na Slovensku začaté štúdiá dokončiť. V rokoch 1941 až 1942 slúžil v kanadskej armáde. Po prepustení zo zdravotných dôvodov začal pracovať v priemyselnom kombináte General Motors v Oshawe, popritom pôsobil v tamojšom slovenskom spolkovom živote. Ako funkcionár Kanadskej Slovenskej ligy, organizoval 11. 5. 1945 zaslanie rezolúcie Kanaďanov slovenského pôvodu Konferencii o svetovej bezpečnosti v San Franciscu, kde žiadali priznať slovenskému národu plnú nezávislosť, alebo možnosť pod dozorom Spoločnosti národov mať slobodné rozhodnutie, či chcú samostatnosť, alebo tvoriť samosprávnu časť Československa. Neskôr v septembri 1945 pod vedením Romana sa kanadská Slovenska liga obrátila na medzinárodnú radu zahraničných ministrov v San Franciscu so žiadosťou, aby Slovensko mohlo mať samostatnosť prostredníctvom slobodných volieb pod dozorom víťazných mocností. |
Od roku 1945 podnikal so spoločnosťou Concord Mining Syndicate. Pri tejto firme založil aj farmu holsteinského rožného dobytka a podnikal s naftou, plynom, uhlím a cementom. Veľmi premyslene budoval svoj podnik, aby bol nezávislým, tu videl svoje šance sa presadiť. Mal pritom punc odvahy, nebál sa života a prekážok na ceste k úspechom. Vybudoval veľký bansko-priemyselný podnik, ktorý sa volal Denison Mines a viacero asociovaných spoločnosti, ktoré za niekoľko rokov reprezentovali obrovský kapitál, súčasne vytušil význam uránu a presadil sa ako majiteľ najväčších uránových baní na Západe, prečo ho aj niektorí nazývali ,,Uránový kráľ“. Takto sa stal najvplyvnejšou osobnosťou kanadského priemyslu, vytvoril komplex banícko-priemyselných akciových spoločnosti, ktorých kapitálová hodnota sa v polovici 60-tých rokov 20. storočia odhadovala na 70 miliárd dolárov. V roku 1978 ho takto zaradili medzi 10 najúspešnejších kanadských podnikateľov.
Ako úspešný podnikateľ sa kontaktoval s kanadskými a americkými politikmi a s Vatikánom, lebo ho trápilo povojnové náboženské prenasledovanie a nerovnoprávne postavenie gréckokatolíkov na Slovensku. Jeho politické snahy sa odrazili v založení Svetového kongresu Slovákov v New Yorku v roku 1970, na čele ktorého stál až do konca svojho života. Tento Kongres tvorí významnú kapitolu v dejinách zahraničných Slovákov.
Nikdy nezabudol na svoj slovenský pôvod a po cely život podporoval boj Slovákov za slobodu a štátnu samostatnosť. Popri svojich podnikateľských úspechoch pôsobil ako mecenáš slovenskej exilovej literatúry, kultúry a vedy. Podporoval slovenských emigrantov, v roku 1968 sa významne pričinil o obnovenie slovenskej Gréckokatolíckej cirkvi, dal postaviť na svojom pozemku v Unionville Katedrálu Premenenia Pána podľa vzoru gréckokatolíckeho kostola v rodnom Veľkom Ruskove. Bol predsedom Kanadskej Rady ľudového umenia.
Ako veľký ctiteľ sv. Cyrila a sv. Metoda inicioval v Toronte medzinárodnú konferenciu z príležitosti ich 1100. výročia príchodu na Veľkú Moravu, na ktorej sa zúčastnili vplyvné svetské a cirkevné osobnosti a vyvrcholila založením Slovenského ústavu svätého Cyrila a Metoda v Ríme. Aj vďaka jeho úsiliu vznikla v roku 1980 Eparchia sv. Cyrila a Metoda pre slovenských gréckokatolíkov v Kanade. Jeho úspechy boli výsledkom tvrdej práce a usilovnosti. Činný bol aj ako autor, spolu s Eugenom Löblom napísal svetovo známu knihu Zodpovedná spoločnosť (The Responsible Society).
Bol nositeľom viacerých ocenení a čestných doktorátov, dostal vyznamenanie od kanadskej vlády - Rád Kanady, čestný doktorát troch kanadských univerzít, v Nemecku Cenu Karola IV., vo Vatikáne Rád veliteľa rytierov sv. Gregora Veľkého, in memoriam získal vyznamenanie predsedníctva SNR – Slovenskú národnú cenu v roku 1990 a prezident Slovenskej republiky Michal Kováč mu in memoriam udelil najvyššie slovenské štátne vyznamenanie - Rád Bieleho dvojkríža I. triedy.
Bol človekom s obrovským zmyslom pre humor, obľuboval slovenské ľudovky a miloval východoslovenskú kuchyňu. Za manželku si zobral pôvodom Slovenku Betty Romanovú (predtým Božena Gardoňová) s ktorou mal sedem detí. Štefan Boleslav Roman zomrel na infarkt srdcového svalu 23. marca 1988 na svojej farme Unionville v Toronte.
Text: František Klimo